Радой Ралин
Гроб на приятел

chitanka.info

Видях над гроба твойто име…

Уви, не беше съвпадение.

Смъртта ли, братко, бе, прости ми

единственото разрешение?

Такъв си беше ти: невзрачен,

в класа с успехи не блестеше.

Ти имаше единствен начин:

мълчеше само и мълчеше.

Не можеше да пееш песни,

не беше и корав в ръцете

и смазали те биха лесно

богатските момчета.

Неромантичен и нехрабър,

ти чувства като че не влагаше,

затуй ли нелегална работа

изцяло ти прилягаше?

В тез дни на мъст и унижения

борци с проверка се проваляха,

младежи падаха в сражения

и майки денонощно жалеха.

Ти беше дух невидим, който,

повикан, идва моментално,

ти беше свръзка на героите,

ти бе подклаждане начално.

И директиви, и патрони

пренасяше през сто засади,

но никой теб не те подгони

и никой теб не те издаде.

Така посрещна свободата:

в зори бе тръгнал за Балкана

с вързоп лекарства във ръката,

но той излишен вече стана.

Ехтеше с възгласи простора

от радост невъобразима

и колко много наши хора

оказаха се, че ги има.

Отде придойдоха оратори,

поети с едри револвери,

и делови организатори,

и даже наши офицери.

И всеки се роди повторно,

и вред животът се отприщи.

Но в туй движение нагорно

теб не потърсиха за нищо.

Ти се почувства тъй самотен,

а бе с душа за подвиг жадна

и тръгна с Трети полк пехотен

и в първата му битка падна.

Загинал ли си със усмивка,

за мреш за свободата мила?

Не зная. Земната завивка

от нас навеки те е скрила.

1955, 1969

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.